- Mul pole siin tervet päeva aega.
- Isa, ma ei suuda.
- Poiss, mul pole siin tervet päeva aega.
Lase käia, poiss.
- Appi .. !
- Saad sellega hakkama.
Lase käia ...
Liiguta aga oma käsi.
Vehi jalgadega.
Saad sellega hakkama.
Lase käia!
Sa ei püüagi.
Keegi ei tule seda sinu jaoks lihtsamaks tegema.
Kõik sõltub sinust endast.
- Kujutlesin kunagi
et mind anti peale sündi valesse perekonda.
Ja, et kusagil maailmas mu päris vanemad
igatsesid mu järgi.
Minu isa vaatenurgast
minu oskamatus koeragi ujuda
oli vaid üks mu paljudest äpardumistest.
Äpardunud selgesti rääkimises.
Äpardunud sirgelt istumises.
Äpardunud uute sõprade muretsemises iga kord, kui me
kolisime järjekordsesse rõõmutusse põhjaosariigi linnakesse.
Minus, isa tundis ära ebaõnnestunud elu -
tema enda elu.
Kui mind võeti vastu kolledžisse,
arvas mu isa, et tegemist on kirjaveaga.
Kui ma aasta hiljem välja kukkusin
ei olnud ta üllatunud.
- Quoyle!
Quoyle!
Kas töö ei ole sinu jaoks piisavalt stimuleeriv?
- Ei. See tähendab, et jah.
See tähendab, et ...
See on parim töökoht, mis mul eales on olnud.
Ma komistasin täiskasvanu ikka
õppides eraldama oma tundeid oma reaalsest elust ..
mitte millegi peale kindel olles.
Harjusin ära olema nähtamatu.
Kuni ... keegi märkas mind.
- Olen sellest sitast tüdinenud!
- Petal, kuhu sa lähed?
- Liigume.
Ärka üles! Mine!
Mis su nimi on?
- Quoyle.
- On sinuga kõik korras?
- Quoyle, olen nälga suremas. Kas sina ei ole?
Ma müün signalisatsioone.
- Tõesti?
See-see peab olema küll huvitav töö.
Mina olen trükiladuja.
Töötan ajalehe Poughkeepsie Uudised heaks.
- Sa ei ole oma sööki puudutanud.
- Oh.
Millest sa siis mõtled?
Sa tahad minuga abielluda, on nii?
- Ah?
- Kell on 8:05.
Arvan, et kepin sind juba kella kümneks.
Mis sa sellest arvad?
Oh sa issand.
See oli küll siiani suurim.
Jah ... olen alati peale kargamist näljane.
Arvan ... et kuna põletan nii palju kaloreid.
Sa elad urkas, Quoyle.
- Ma armastan sind.
- Oh ...
- Ma armastan sind.
- Nämm, nämm ..
Väike hiireke.
- Mida arst ütles?
- Kui mulle jäävad venitusarmid, kaeban ta kohtusse.
- Jah, aga, Petal, Petal, kas kõik on korras?
Petal? Petal?
Petal? Sa oled ainus naine, keda olen kunagi armastanud.
Sa oled ainus.
- Ja-jah -- kuidas teha kokteili Alabama Slamma?
- Kus sa oled, kullake?
- Alabamas, selles asja mõte ongi.
Vaata mulle välja retsept.
See on külmkapi peal, kus ma hoian Mr. Bostoni.
- Kui sa tuled koju, siis ma teen sulle selle kokteili.
- Oh issand, vahet pole.
Mulle vodka.
- Kõik on korras. Bunny, kallike.
- Kas su sõber on lahkunud?
- Minu "sõber".
Kurat!
Ära tee seda! Ära puuduta mind!
Lõpeta see tegemine --
ringi luusimine, minu järel koristamine.
Vaata ...
sellest ei tule midagi välja.
Leia endale tüdruk.
- Ma ei taha tüdrukut, ma tahan sind.
- Sinu enda mure.
- Tuled sa õhtusöögiks koju?
- Ära mind oota.
- Bunny igatses sind ja .. - Hei, Petal.
- Tere Bunny-Jänku.
Petal peab nüüd jooksma.
- See on nii ilus.
- Võta. See on ka.
- Aitäh.
- Ilus.
- Kurat!
- Vabandust.
- Pole midagi.
- Tere, see teade on Daniel Smithile.
Kordan üle teie lõunase vastuvõtuaja doktor Davise juures.
- Quoyle. See on su isa.
Kaotasin su koduse numbri.
Sinu emal ja minul on aeg sellele kõigele lõpp teha.
Jätsin instruktsioonid matusekorraldaja kätte --
"Dayton ja Pojad"
Käskisin neil teavitada ka minu õde, Agnis Hammi.
See pole mingi elu.
Mitte keegi ei andnud mulle midagi.
Teised mehed oleksid alla andnud ja põhja käinud.
Aga mitte mina.
Mina ajasin läbi ilma, et sinul oleksid elus olemas võimalused.
Mitte, et sa neid kasutanud oleksid.
- Mis, olid nad haiged või midagi?
- Ah, jäta nüüd.
Nad pidid sulle midagigi jätma.
Mis nende maja väärt on?
- Ei, Petal, pank võtab selle ära.
Midagi pole alles jäänud.
Haiglaarved, matusekulud ja ..
Kõik on läinud, kallis.
- Sa tahad minuga abielluda, on ju nii?
- Ma ei pea kooli minema?
- See on seiklus.
Kes läheb seiklusel olles kooli?
- Kas issi tuleb ka?
- Ei. Issi on igav.
- Issi on igav?
- Mmh. Just nii.
Oled väga tark tüdruk.
Ongi Frank. Tule nüüd, ta ootab.
Hei suur poisu.
- Head aega.
- Oot-oot-oota! Hei!
Aga minu palk?
Kuidas minu palgaga jääb?
Võlgnete mulle kolme nädala eest.
- Jah, Quoyle.
Q-U-O-Y-L-E.
Quoyle.
Kas ta ei jätnud mulle mingit teadet
või midagi .. kirja kuhugile?
- Ainult, et te mulle maksaksite.
- Mida? Jah, .. Bunny.
Bunny. Jah, see on tema nimi.
Ta on .. 6 aastane.
Ja Petal. Jah, Petal ..
Agnis Hamm.
Guy Quoyle'i poolõde.
Olen sinu tädi.
- Hetkel on väga halb aeg.
- Nii ma kuulsin.
Olen siin, et tema tuhka külastada.
- Ei, hetkel on tõesti väga väga halb aeg.
Ta ei ole kunagi midagi sellist teinud.
Noh, ta on küll kodust ka varem jalga lasknud
aga ta pole mitte kunagi Bunnyt kaasa võtnud.
Ma ei saa aru.
- Kartulikrõpsud ei aita sind kuidagi.
Joo oma teed. - Ah?
- Tee on hea jook. Hoiab sind liikvel.
- Mis sa arvad, saaksid sa ehk natukeseks ajaks siia jääda?
- Vabanda, olen vaid läbisõidul.
Olen teel New Foundlandi, kust meie esivanemad pärit on.
Oled kunagi seal käinud, vennapoeg?
Tahtsin lihtsalt Guyga enne hüvasti jätta.
Kui sa mulle ütled, kus ta on.
- Oh. Vabanda.
Tema on see vasakpoolne.
Petal, halloo! Oled see sina? Halloo?
- Mr. Quoyle?
- Oh. Jah, on küll.
- Mina olen uurija Danzig New Yorki politseist.
- Oh jumal, kas te leidsite nad üles?
- Jah, härra. - Jah?
Oh jumal.
Neetud.
Oodake üks sekund. Halloo?
- Jah, härra, olen ikka veel siin. - Kas ..?
Oh, jumal tänatud.
Halloo? Kas te kuulete mind?
- Probleemideta.
- Jah. Kuidas Bunnyga on?
- Kas teate,
ma arvan, et temaga saab kõik korda.
Oh jumal, tore. Ja, ja Petal?
- Mr. Quoyle
räägime sellest siis, kui me sinna jõuame.
- A-ah. Te toote ta siis siia?
- Jah, härra.
- Olgu. Ja teil on aadress olemas?
- Jah, on küll.
- Tore. Ja Petal?
- Rahunege, härra. Oleme varsti seal.
- Olgu, tänan teid. Suured tänud.
Nad toovad Petali. Nad toovad Bunny.
Nad leidsid nad.
Politseinik ütles, et tal on midagi öelda
Petali kohta.
Loodan, et ta pole pahandustesse sattunud.
Tal on selline iseloom.
Kunagi ei tea, mida ta ..
- Kabriolett sõitis Jerseys läbi kaitsepiirete.
Õnneks ei reisinud teie tütar enam koos
proua Quoyle'i ja .. tema meessoost kaaslasega.
Proua Quoyle suri koheselt kokkupõrkes.
Seda saan ma teile lubada.
Kuid .. on midagi veel.
Tundub, et ta müüs teie tütre enne seda musta turu
adopteerimisagentuurile, 6000 dollari eest.
Kujutage ette, nad andsid isegi kviitungi vastu.
Selle järgi me ta leidsimegi.
- Issi!
Issi!
- Tere, kullake.
- Kes see on?
- See on sinu vanatädi Agnis.
- Kus Petal on?
Emme!
Emme?
- Võin ehk jääda päevaks või paariks.
- "Teie armastatud inimene pole lahkunud teie südamest .."
".. ega ka mõtetest."
"Vaid magab rahulikult."
- Ta magab?
- Jah. Rahulikult.
Taevas.
Inglite juures.
- Kui mina magaksin, siis ma ärkaksin üles.
- Issi, miks sa oled nii hirmul?
- Mida ma tegema hakkan?
- See võtab aega terve aasta, vennapoeg --
Kalendri täisring, et saada üle kellegi kaotusest.
See on ka tõsi.
Kolimine aitab. Küll näed.
Ja mis võiks olla veel parem kui koht,
kust su esivanemad pärit on?
Tunned puhta Põhjamere lõhna?
- Ma ei ole vee-inimene.
- Vähemalt tüdruk on.
- Loodan, et teeme õieti, tädi.
- Ma arvasin, et ei tule enam kunagi siia tagasi.
Aga mida vanemaks sa saad ..
on selline vajadus, tõmme ..
midagi, mida pead selgeks mõtlema.
Justkui oleksid tükike mõistatusest.
Võtab omajagu aega, et harjuda ära kivise põhjaga.
See koht on ainulaadne.
Inimesed, kes siia tulid, jõudsid siia juhuse tõttu.
Need kes paikseks jäid, nägid, et veidraid asju võib juhtuda --
ended ja rahutud hinged ..
maagia.
Meie, Quoyle'id, lahkusime siit 50 aasta eest.
Rasked ajad.
Oleme peaaegu kohal.
Quoyle Point.
Nimetatud meie järgi. Sinu.
- Ma ei saa aru.
On ju Mai kuu, aga siin on nii palju lund.
- Siin olles, unusta parem kõik
mis sa arvasid, et teadsid ilma kohta.
Ma sündisin seal majas.
Tühi olnud 44 aastat.
Vaata seda katusejoont.
Sirge kui joonlaud.
- Vaata.
- Huvitav, kes see on.
- See on sinu vanaisa, Sian Quoyle.
Suri enne minu sündi.
Suri varakult - 12 aastaselt.
- 12?
Siis ta ei saanud olla minu vanaisa.
- Sa ei tunne New Foundlandi inimesi.
- Kes see on?
- See on minu isa ja ..
ja sina.
- See müts ei meeldinud mulle kunagi.
Oh!
Mu jumal, laud!
Õnnistatud laud!
- Me ei saa kuidagi siia elama asuda.
- Kõike saab parandada.
Me palkame puusepa.
- Võib olla odavam ehitada täiesti uus maja
Rivierale.
- Ainult, et mina ei ole sündinud Rivieral..
- Issi?
- Mis on?
Miks sa mind üles äratasid?
- Tahtsin näha, kas sa magad.
- Kas need kaablid on selleks, et maja ära ei lendaks?
- Siiamaani väga head.
Räägitakse, et
maja kiikus tormides, nagu suur kiiktool.
Tegi naised haigeks ja sellepärast kinnitati maa külge.
- Nad oigavad.
- Maja on kurb.
- Mida?
- Peaksite ta lahti laskma.
- Olen siin, et töökohale kandideerida.
- Tule sisse.
- Kuula, kuula, mu poeg.
Vajan selgitust selles osas. Doris Koontz on mul
kirjas, kui esikohapretendent kategoorias "Koogid ja muffinid".
Aga tema esitatu on
nimega "Maasika-rabarberi vorm"
mis minu teada peaks käima kookide alla ..
- Nimi on Tert Card --
juhtiv-toimetaja, ümberkirjutaja ja lumekühveldaja.
Pead täna ilma bossita läbi ajama.
Boss, Jack Buggit, helistas ja nagu tavaliselt on ta haige.
Mis on ka põhjuseks, miks ma ta kabinetti kasutan, Billy Pretty
Täiesti varjamata.
Tule sisse.
Nimi?
- .. Quoyle.
Tulin siia just eile, New Yorkist.
- Aa, või sina oled siis Quoyle, ah?
Oleksin pidanud sellest kohe aru saama.
Istu maha.
Eelnev ajakirjanikutöö kogemus?
Washington Post?
London Times?
- Oh ei, ma ei ole ajakirjanik.
Olen trükiladuja.
Töötasin sellel töökohal ..
- Gammy Bird
- Tert, oled sa minu kabinetis?
- Ei, Jack, ei ei.
Ma viin oma laua juures läbi tööintervjuud.
- Tööintervjuud?
- Jah, härra Quoyle on meil siin.
Ütleb, et on trükiladuja.
- Ütled, et see mees on Quoyle, jah?
- Täiesti kindlalt.
- Hmm.
Las ta kohtub minuga sadamas .. nii ..
tunni aja pärast.
- Kas see sinu bronhiit on juba paranenud?
- Palju parem.
Tänan muretsemast.
- Olgu, Jack.
- Quoyle! Siiapoole.
Tule nüüd.
- Ee .. tere, härra Buggit. Mulle öeldi ..
- Nimi on Jack.
Tule, hüppa sisse.
- Ma ei ole vee-inimene.
- Kõik Quoyle'id on vee-inimesed.
Paadid on teil veres juba.
Ja sellepärast ma sind palkangi.
Mul on vaja kedagi, kes toimetaks laevandus-uudiseid.
Sina saad sadamaülema käest nimekirja --
mis laevad lähevad Killick-Clawisse ...
- Aga, härra Buggit, ma-ma .. ma olen trükiladuja.
- Pane tähele, vanapoiss.
Mul pole trükiladujat vaja, ma vajan reporterit.
Ja sa hakkad katma kohalikke autoõnnetusi ka.
Teed foto, kirjutad jutu juurde.
Me avaldame iga nädal esilehe loo autoõnnetusest
hoolimata sellest, kas meil õnnetust üldse ongi.
Nüüd - fotosid, mis ka midagi tähendavad
peab oskama võtta.
Kui maas on tume laik, siis see tähendab verd
isegi, kui see tegelikult on mootoriõli või Diet Coke.
Ja on vaja ka midagi inimlikku --
lapse kinnas, käekott
nokamüts vedelemas tee ääres.
Need teevad asja inimlikuks.
Need panevad lugeja ka midagi tundma.
- Jack, ma-ma pole mingi reporter.
- Oh sa issa-rist.
Kas sa arvad, et need tursad teadsid, kuidas kirjutada
kui ma nad palkasin?
Mul on lihtsalt inimeste suhtes hea nina
muud ei midagi.
- Tere tulemast koju, Guy.
- Ma ei suuda seda teha.
Isegi kui ma teaksin midagigi
kirjutamisest, mida, ma ei tea -- ma ei ..
Autoõnnetused -- Ma ei saa nendest kirjutada.
- Miks mitte?
- Sa tead küll miks mitte.
- Me peame oma probleemidega silmitsi seisma
kuna ei saa neist üle ega ümber minna.
Autoõnnetused on
siinse elu osa.
Tuleval talvel saab linna sõitmine olema
peaaegu võimatu.
Peame endale paadi ostma.
- Kuule, ma juba ütlesin sulle, et ma pole vee-inimene.
- Nad tirisid selle siia.
- Mida, kullake?
- Maja. Nad tirisid selle siia.
- Küllap sa nägid sellest und, kallike.
- Kes sulle sellest rääkis?
Kaua aega tagasi, Gaze'i saarel
vanad Quoyle'id ei saanud seal hakkama.
Nad panid majale köied külge ja tirisid selle siia.
Jah, tirisid.
Üle jää, otse mandrile.
Just siia.
- See on "Naabrite Uudised" rubriigist.
Maini ja Westi tänava nurgal asuval postil
on kiri, mis ütleb, et
on ebaseaduslik sinna posti peale midagi panna.
Näeme meie postiljoni türmis istumas
kuna ta viskas posti Killick-Claw sadamavette.
Postiljoni sõnul oli tal liiga palju posti vedada
ja, et inimesed võiksid väikese supluse teha ja ise endid aidata.
Ju vist aitab ka, kui oskad ujuda.
See on profi kirjutis.
Kuidas mina peaksin sellisega hakkama saama?
- Sa ei saagi.
Sa teed kõik valesti.
- Kuule nüüd, preili! Ära räägi oma isaga niimoodi!
Muidugi saab ta hakkama.
- Petal ütleb, et isa ei saa kunagi millegagi hakkama.
- Jah, noh, küll kõik laabub.
- Tere.
- Sina oled kindlasti Quoyle.
B. Beaufield Nutbeem.
Mina juhin välisuudiste osakonda.
- Varastab iga jumala artikli oma sellest raadiost.
- Mida Tert oma suva järgi ringi kirjutab
oma enda veidral viisil.
- Ainult, et päästa sind plagiaatlus-süüdistustest.
- Ah jah, härra Billy Pretty.
vana kalamees ja kohalik maamärk.
Toimetab Kodu Uudised lehekülge --
luuletused, lastefotod, majapidamisnõuanded.
- Seal on sinu laud, Quoyle.
- On .. on mul ka arvuti?
- Noh, näed sa seda või?
- Ei, aga ma .. Näen, et kõigil teistel on.
- Terav tähelepanuvõime.
Saan kohe aru, miks Jack su tööturult välja noppis.
Gammy Bird.
Ah-ah.
Kohe.
Noh, Quoyle, lisad elule kohe tempot juurde.
Kaks minutit tööl olnud
ja juba on sul sinu esimene autoõnnetus.
- Nii palju, kui mina oskan öelda on õnnetuspaik
alles värske. Kõige rohkem 10-15 minutit.
Kaks ohvrit -- mees, naine.
Ühtegi elumärki pole
seega ootame politsei ära.
Aa .. arvatavasti sõitsid 65-ga
seega mitte midagi ebaseaduslikku.
Ega sa eriti midagi teha ei saagi ju
kui ikka põder otsustab sulle teele ette jääda.
- Kohe kindlasti.
- Mhh .. autojuhil
arvatavasti lömastati rindkere juba enne, kui
auto vette kukkus. Vähemalt see on lohutus.
- Ja-jah.
- Jah.
- Ja peale selle -- see põder
see on ju lausa nagu kingitus
kui selle peale mõtlema hakata. Hooaeg on juba läbi ..
Ja niimoodi -- sellises suuruses põder.
- Tõepoolest.
- Me võiks selle ehk neljaks jagada, Billy?
Palju sulle sinna furgoonautosse mahub?
- Ma võtan tagaosa.
- Meil läheb veel neid retsepte
sealt koduleheküljelt vaja.
Ja-jah
Ta on uus, jah?
Uus mees.
- No näed siis
Sellised õnnetused müüvad ajalehti.
Jack tunneb oma lugejaskonda
Pane tähele, rohkem inimesi on siin vee all
kui autoõnnetustes surma saanuid.
Sa peaksid varsti endale väikse paadi muretsema.
Midagi veega sobivat.
- Ma lihtsalt ei taha paatidest mõelda hetkel ..
Kes-kes see on?
- Miks sa küsid?
- Lihtsalt uudishimust. Olen teda ka varem näinud.
Ta on väga pikk.
See tähendab ..
tal .. tal on hea kehahoiak.
Ta tundub olevat väga ...
tema samm, see on teistsugune.
- See on lein, mis tegi tema poisi teistsuguseks.
Ta oli rase, kui tema abikaasa uppus merel.
Nagu ma juba ütlesin - niiviisi on paljud
elu kaotanud.
- Quoyle, kuidas sul autoõnnetusega läheb?
Kui ma tahaksin "Sõda ja Rahu"
ma palkaksin William Neetud Shakespeare'i.
- "Politseinik sõi hommikusööki Tursakoogi kohvikus
enne õnnetuspaigale saabumist" .. ?
- Jah .. ?
- Sinu õigekiri on hea
ja olen näinud hulganisti hullemat grammatikat.
Aga leida see loo keskpunkt -
selle tukslev süda -
see teeb sinust reporteri.
Alustuseks pead hakkama panema pealkirju.
Tead ju --
lühikesed, tabavad ja dramaatilised pealkirjad
Vaata sinna. Mida sa näed?
Ütle mulle pealkiri.
- "Silmapiir täitub tumedate pilvedega".
- "Lähenev torm ähvardab küla"
- Aga mis siis, kui tormi ei tulegi?
- "Küla päästetud surmavast tormist".
- Kuidas su esimene päev läks?
- Mis need on?
- Vennapoeg, me ei saa maja korralikult korda teha
sinu ajakirjaniku palgast. Ma hakkan tööle jälle.
- Tegema mida?
- Paatide polsterdus.
Kõik Quoyle'id tunnetavad paate.
- Kes .. kes see on?
- See on Dennis Buggit, meister puusepp.
- Ainult seniks, kui saan oma merivähi litsentsi.
Olen hingelt kalamees.
- Buggit, jah?
Sa ei ole juhuslikult suguluses
minu bossiga Gammy Birdis?
- Mm-hmm.
Ja-jah. Minu isa.
Homme panen 5x10 palgid teile teisele korrusele alla.
Ning .. mina teie asemel
täna ülemisel korrusel ei magaks
kui te ei taha just ärgata mütsuga alumisel korrusel.
Jah ..
Jah, poiss.
- Mis? Mis on? Mis juhtus?
- Vaim.
Aken.
Kiitsakas kummitus ja valge koer.
Ma ei näinud seda unes, ära ütle, et nägin.
- Ei ütle, ei ütle, kallike. Olgu.
- Seal on vaim ..
- Olgu, olgu, shh, olgu.
Olgu .. olgu, shh.
Olgu, shh.
- Vabandage ..
See on meil esimene päev koolis.
- Mulle ei meeldi need lapsed. - Bunny ..
- Ta on pikapäeva .. - - Nad on igavad!
Igavad, igavad, igavad!
- Bunny, aitab.
Vabandust, ta .. -- ta pole tavaliselt selline.
- Tavaliselt milline?
Ma vihkan uutesse kohtadesse minemist, kus ma kedagi ei tunne.
- Mina ei tunne kedagi.
- Mis tal viga on?
- Bunny, nii ei ole .. - Tal ei ole midagi viga .. --
- See on Herry.
Kui ta oli sündimas
ei saanud ta piisavalt õhku
ja see teeb ta natukene aeglasemaks teistest inimestest.
Mis su nimi on?
- Bunny.
- Bunny-Jänku.
- Minu ema kutsub mind niimoodi.
- Kas emme on tööl praegu?
- Ei, ta magab inglite juures.
Ma olen jänku.
- Sa kindlasti oled.
- Mil-milline neist naistest on siin vastutav?
- Mitte ükski. Nad on lihtsalt emad.
- Oh, keegi peaks tõepoolest
neile rohkem tähelepanu pöörama.
Vaata seda.
Seal on käärid maas.
Ma mõtlen, keegi peaks tõesti
neid juhendama siin, kas sa ei arva?
- Jah.
Lähen parem tööle tagasi.
Juhendama ja puha.
Ma olen Wavey Prowse.
Ma olen siin juhataja.
Neil on siin üleliia lõbus,
kas pole?
See on pidev probleem siin.
- Pealkiri:
"Kohmakat isa
alandati lasteaias."
- Quoyle!
Tule siia, Quoyle!
- Tere.
- Hmm
Oled käinud sadamameistri juures.
- Jah, paadid tulevad, paadid lähevad.
Mitte päris legende täis materjal.
- Mõnikord on loo taga veel oma lugu.
- Mida teile siis?
- Mmh .. ma võtan .. mida nemadki söövad.
- Mida sa sööd?
- Kalmaari-burger. See on hea.
- Olgu siis. Soovite ka friikartuleid?
- Olgu.
- Olgu siis, olen varsti tagasi.
- Oled sa endale juba paadi muretsenud?
- Ei. - Sa peaksid Alvin Yarkil laskma
endale ühe ehitada.
Või siis võid Nutbeemi oma osta.
- Ehitasin endale hiina rämpsu.
Tulin sellega Brasiiliast.
Kahjuks panin Manhattanist miili-paariga mööda
ja jooksin siia randa kinni peale laevaõnnetust Gaze Islandi juures.
Olen oma parandustega juba peaaegu lõpule jõudnud.
Purjetan varsti minema.
Ta on kole. Ja ..
ainuke asi, mida olen eales armastanud.
- Sinu looke rõhub mu põiele.
Vabandage.
- Mis nende kahe vahel on?
- Esiteks:
sa pead mõistma needust.
Jack Buggiti isa, tema vanaisa
tema vana-vanaisa - kõik surid merel.
Teine asi: Jack on .. "tundlik"
Eriti mere suhtes.
"Tundlik" -
Nii kutsutakse siin inimesi
kes .. mmh .. "teavad" asju.
Nii, et Dennisile on meri keelatud.
Aga olles vaba
New Foundlandlane ja 21, ta läheb siiski.
- Ja see on piisav ..?
- Surmatorm.
Massiivne laine purustab laeva metallkere keskosa
paari sentimeetrine lõhe tüürpoordist pakpoordi.
Mehed lähevad vette. Dennis on kadunud.
Umbes nädala pärast
nad tulevad Jacki juurde ja ütlevad, et otsingud lõpetatakse.
Jack seisab nagu kivi.
Siis pöördub -- kiiresti, nagu tal kombeks on -- ja ütleb ..
"Ta on elus ..
ja mina tean kus".
Ning ta lahkub, välja merele.
Üksinda, üksnes lootsikus
ja leiab Dennisi.
Suudad sa ette kujutada väljavaateid?
Leiab ta. Leiab ta.
Mõlemad käed puruks, 99% surnud.
Poiss tuleb teadvusele.
Ja Jack ütleb talle: "Kui sa eales oma jalga veel
paati tõstad - ma uputan su ise ära".
Ja kas tead, mida Dennis ütles?
- Ütle ruttu.
- Ta ütles ..
"Kõik kalastus-litsentsid on juba jagatud.
Oleksin tänulik, kui sa mulle enda oma annaksid.
Jack vaatas talle silma ja nad pole enam omavahel rääkinud.
- Quoyle .. oled sa
"Laevauudised" juba valmis kirjutanud?
- Oh .. jah.
- Siin pole ju midagi.
- Paadid tulevad, paadid lähevad. Mida seal veel olema peab?
- Kui ma teaksin, siis ma kirjutaksin ise.
Ma andsin sulle võimaluse, Quoyle.
Ära vea mind alt.
- Vabandust.
Kas ma tunnen teid?
- Ma .. ma töötan kohalikus ajalehes.
Kirjutan "Laevauudiseid".
Ma lihtsalt ..
Kas see on teie laev?
- See seal on laev.
See siin on Botterjacht.
Ta ehitati Hitleri jaoks.
Tema oli algupärane omanik.
- Tõesti?
Ma lihtsalt tahtsin teie käest paar küsimust küsida.
- Parim Botterjacht, mis kunagi Hollandis ehitatud.
- Räägi talle, mis juhtus orkaan Bobi ajal.
- Ja ta on uskumatult raske. 40 tonni tugevat tammepuud.
- Räägi talle!
- Ta rebis kinnistustest lahti
ja tampis kuus paati -- kuus hinnalist paati -- tükkideks.
- Nüüd räägi talle, kes laskis meie kindlustusel aeguda?
Läks vaja kuute väga kallist
advokaati, et meid sellest jamast välja vingerdada.
Millimeeter pankrotist.
Loo moraal?
Kui sa abiellud reisijuhiga,
piira tema volitusi jookide segamiseks.
- Kas ma tulin halval ajal?
- Jah. 10 aastat tagasi oleks olnud sobivam.
"Naine avab suurtükitule Hitleri paadis"
- Tere.
- Kas te vajate küüti?
- Tänan, aga Herryle meeldib jalutada.
- Oh .. olgu. Kena päev jalutamiseks.
- Mr. Quoyle ..
Sellest eelmisest korrast ...
Mul on kahju, et alustasime halvasti --
- Ei, pole .. pole midagi.
Läksin üle piiri.
Ma-ma imetlen igaühte, kes töötab lastega.
See on, et maailma raskeim töö.
Ma-ma olen ise ajakirjanik.
- Tõesti?
Kas olete näinud meie kohalikku ajalehte?
Kindel kalapakendusmaterjal.
Mis on?
- Ma olen sealne uus reporter.
- Oh .. oh
ei, .. olen .. olen kindel ..
see saab olema .. oh
Edu teile.
- Suur tänu.
Oli tore teid jälle näha.
- Teid ka.
- Head aega, Herry.
- Head aega.
- Dennis?
Bunny?
Mida sa teed?
- Ta on igav.
Igav.
- Milline oli Bunny,
kui sa ta lasteaiast peale võtsid?
- Normaalne.
Natukene tusane.
- Mis see on?
- Robert Burns.
- Keegi andis selle sulle.
Keegi, keda sa igatsed.
- Täna kuus aastat tagasi.
Leukeemia.
Me ei olnud abielus,
aga see on vaid formaalsus.
- Kas see on sinu paat?
- Jah, just ostsin.
- Jääb üle ainult veel küsida - miks?
- Noh, see on kiirkaater.
- See on rämpsupaat.
- Veerlev, vildakas värdjas.
See upub sul vanni ka ära.
- Ajab nutma juba seda vaadates.
See on kirst, poiss.
Anna teada, kui oled tõsiselt asja kallal.
Viin sind Alvin Yarkiga kokku.
Ta valmistab sulle
ilusa väikse Rodney.
- Sul pole isegi seda oidu, mis jumal andis sõõrikule, ega ju?
Ma lähen koju.
Parim, mis sa teha saad, on see maha matta.
Mõnel pimedal ööl.
- Mis, põrgupäralt, see on?
"Hitleri pargas".
- See .. see on alus sadamas.
Läheb koos
"Laevauudistega".
- Ja mis sai sellest mootorratta-õnnetusest?
- Ma pole seda veel lõpetanud,
aga ma arvan, et see on parem lugu.
- Mida sa räägid?
Sa ei kirjutanud sellest,
mida Jack tahtis?
Ja kirjutasid loo, millest ta ei tea midagi?
No see on hullem, kui sinu paat.
Kui Jack sellest haisu ninna saab,
kasutab ta sind vähisöödana.
Ma arvan, et panen selle lehte.
- " .. ja ta roomas rohust oksa peale
ja tegi kookoni", mis on nagu maja,
ainult, et see on rööviku jaoks ..
- Tere Bunny.
- Shh.
Ma loen.
Ta arvab, et ma oskan.
- Oh .., ei .. ei ..
- Mine, püüa siga kinni.
- Homme näeme.
- Head aega Sarah. Head aega, Patrick.
- Head aega.
- Saad sa hoida neid kepikesi siin koos?
Sa pead neid suruma üksteise vastu.
- Olgu.
- Aitäh.
- Ole ettevaatlik, kallike.
- Ma tahan näha, kas see ka lendab.
- Kuid mitte majas sees, kallike.
- Viska see nii kõrgele õhku, kui saad.
- Olgu. - Ja loenda, kuni see maha langeb.
- Üks, kaks, kolm, neli, viis.
- Oled sa käinud lennukoolis?
- Mitte päriselt.
- Ei ole? Vaata aga.
- Tädi?
Kuule, arva ära.
- Suru seda alla.
See on minu abiline, Mavis Bangs.
- Oh, tere. - Kuidas läheb?
- Kas sa lugesid minu artiklit Hitleri laevast?
Mis on?
- Silver ja Bennet Melville olid minu kliendid.
Nad lahkusid eile öösel sadamast meile meie töö
eest kroonigi maksmata.
Närukaelad.
- Uurid välja, kuhu nad läksid
ja me anname sulle Pulitzeri.
- Mida, sa tahad teha juju-helmeid vähikombitsatest?
See on päris erakordne, proua.
Ja kuhu te neid ekspordite?
Haiti?
Mmh, olgu, ..
Ma .. ma teen oma parima
ja püüan teile hankida natukene trükipinda
järgmises ajalehenumbris. Sobib?
Teate küll, nendega
läheb aega.
- Card?
Tert, kui sa minu kabinetti okupeerid,
siis vähemalt eemalda kõik süütõendid.
- Ei noh .. Jack ..
- Häh.
See Hitleri laev ..
Sina määrasid selle?
- Ei.
EI olnud minu idee.
- Kutsu Quoyle.
- Quoyle, ta tahab sind.
- Mr.Buggit, see on ..
- Istu.
Ma sain eile õhtul neli telefonikõnet
selle Hitleri laeva asjus. -- Neli.
Inimestele meeldis.
Proua Buggitile meeldis.
Sa ei tea muidugi
mitte midagi laevadest, aga see on ka meelelahutus.
Nii, et kuula, vanapoiss, annan sulle iga-nädalase-veeru.
Igal nädalal lugu erinevast laevast.
Inimlikku värki.
Kes laeva omas, kes seal elas ja suri.
Kes uppus.
Kes sai päästetud. Kes kaotas oma varanduse.
Kelle süda sai murtud.
Saad aru?
Tert!
- Jack?
- Telli sellele poisile uus arvuti.
Ja osta talle päris arvuti, mitte üks neist Jaapani kloonidest.
Said aru?
- Mmh.
- Oh, härra Buggit
Ma .. ma ei tea, mida öelda.
- Kas ma juba ei öelnud sulle?
Minu nimi on Jack.
- Jack.
IBM palun.
- Tagasi tööle, Quoyle.
- I .. B .. M.